Der var engang en lille pige, ligesom dig, med hår som dit-
-og øjne som dine.
Hun fulgte en sky og lærte at flyve.
Efter en tid, hvor ingen havde set hende, troede alle, at hun var død.
Så de holdt en begravelse.
Og pigen kunne se sin egen begravelse fra himlen-
-og hun så, at ingen græd.
Hun vidste, at mor og far ikke elskede hende.
Så hun blev oppe i himlen og kom aldrig ned igen...
Er det så slut?
Ja.
Vi er Sovjetunionens pionerer, og der er millioner af os.
Kan I se flagene?
De bærer kammerat Lenins ideal i vinden.
Må jeg få min bold tilbage?
Denne bold... Mener du, at det her er din bold?
Ja. Jeg fik den af mor i fødselsdagsgave.
Din mor... Din fødselsdag... Din bold...
Du er heldig at have en mor.
De fleste af dine kammerater er ikke så heldige.
Her er vi alle lige.
Vi kan ikke sige, at noget er "dit", eller "hans" eller "mit".
Det var forkert af din mor at købe gaver.
Jeg må tale med hende.
Du kan sætte dig nu.
Ikke dig! Det er din tur til at gøre rent i dag.
Luder...
Luder!
Hvorfor græder du, Tonja? Ludere græder ikke.
Nu ikke mere klagen. Ikke flere tårer.
Kom her.
Tonja...
Du er den eneste...
...den eneste, der virkelig forstår.
De andre er bange for mig, men du er ikke.
Du ved, hvor meget jeg holder af dig, ikke sandt?
-Hvad viste du din ven Kolya? -Ingenting.
Jeg så dig, det ved du, for du rødmede... ligesom nu.
Hemmeligheder koster penge, det er kun rimeligt.
Det er dine, tag dem.
Vis mig det. Lad mig se, om det er pengene værd.
Er det første gang, du ser en rigtig mand?
Bange? Men du synes også om det, ikke?
Du må gerne mærke på den.
Giv mig din hånd.
Han vil være din ven.
Han synes om dig, og han længes efter at du rører ved ham.
Han bliver stor...
Og hvis du behandler ham rigtigt, kan han gøre hvad som helst.
-Også flyve? -Ja, også flyve.
Hvis du er rigtig modig, kan du flyve med ham.
-Kan han også tale? -Nej, han taler ikke med nogen.
-Han stoler ikke på nogen. -Ikke engang på mig?
-Nej... jo dig, naturligvis. -Få ham til at tale.
Vent lidt.
-Lad ham blive stor. -Han kan ikke tale, for han er død.
Jeg beklager, Andrej Romanovich, men Tonja påstår, at du...
...ja, at du har forsøgt at voldtage hende.
Kammerat. Jeg er knyttet til Tonja.
Af en eller anden sær grund virker hun sexfikseret.
At hun beskylder mig for voldtægt tyder på det, ikke sandt, kammerat?
Hvad er der i vejen, Tonja?
Hvordan kan du finde på noget så slemt? Er det fornuftigt?
Jeg finder ikke på! Se på hans arm! Jeg stak ham.
De andre lærere har sat hende op mod mig, det er helt sikkert...
En sammensværgelse, mener du?
Du tog ordene ud af min mund.
Vi er på grænsen til kaos-
-det er op til os gode kommunister at gøre noget, før det er for sent.
Vis mig din arm, kammerat Evilenko.
Jeg lader, som om jeg ikke hørte det der, kammerat.
Nej, jeg lader, som om jeg ikke hørte det der.
Jeg forventer din afskedsbegæring inden for en time, kammerat Evilenko.
Andrej! Skynd dig, ellers kommer du for sent i skole.
Jeg skal ikke i skole mere, Fenja.
Jeg fortæller om det, når du kommer hjem fra arbejde.
Nej, Papocka fortæl nu...
Jeg har opdaget noget... Rektor er indblandet i en konspiration.
Hvad? Surinov?
Helt op til halsen.
Forleden spurgte en af drengene, hvad kommunisme er...
Og Tablinova svarede:
Hun sagde: "Kommunismen er en samfundsmodel, hvor alle er lige"-
-"men det er en utopi, med andre ord, en umulig drøm..."
-Har du hørt mage? -Hvad vil du gøre?
Jeg sagde til Surinov, at hvis han tolererede antikommunisme i skolen-
-så havde jeg ikke anden udvej end at sige op.
-Og hvad svarede han? -Den djævel accepterede det.
Nej, det er umuligt. Du må tale med partiet.
Ja, men jeg må være meget forsigtig.
Andrej, hør her, du må ikke give op nu.
Du må fortælle partiet, hvor alvorligt det her er.
Hvorfor skriver du ikke til dem? Det er du så god til.
Gå nu. Du må ikke komme for sent.
-Har du ventet længe? -Jeg kom for sent til bussen.
-Hvad hedder du? -Larissa.
Jeg vil vædde på, at du er 11 år, Larissa.
Ja.
Du spekulerer vel på, hvordan jeg kan vide det?
Ja.
Det er enkelt. Jeg underviser små piger som dig. Jeg er lærer.
Lad mig gætte... Du fik en dårlig karakter i dag.
-Hvordan ved du det? -En god lærer ved alt.
Din mor bliver nok ikke stolt, når du kommer sent hjem-
-med en dårlig karakter.
Græd ikke, Larissa.
Hør her. Jeg kan køre dig hjem, min bil står omme bag træerne.
Kom nu.
Jeg går ud, Fenja. Jeg kan ikke holde ud at se på det der.
-Jeg er snart tilbage. -Ja, elskede.
Er du Evilenko Andrej Romanovich?
-Ja. -Jeg kommer direkte fra Moskva.
-Fra Moskva? -Jeg skulle aflevere dem her.
Mine breve?
Hvad synes de om mine breve i Moskva?
Der er ikke mange, der synes som dig for tiden.
Jeg er kommunist og vil dø som kommunist.
Jeg har allerede mistet jobbet på grund af mine idealer.
Vi har et "almindeligt" job til dig, men du skal arbejde for os.
-Hvem er du egentlig? -Jeg er general Tabakov.
KGB?
Lige nu har vi brug for kammerater, vi kan stole på.
Og jeg tror, vi kan stole på dig.
Din chef er Bagdasarov, han arbejdede for os-
-men er nu gået over på Gorbatjovs side.
Vi skal have bevis for, at han stjæler.
Kan du sørge for det?
Jeg vil gøre mit bedste.
Godt.
Bliver der problemer, så kontakt mig omgående.
-Hvad hedder du? -Pavel Aleksandrovic.
Jeg vil vædde på, at du pjækker i dag, ikke sandt?
Jeg har fået fri.
Hvis du har fri, hvorfor har du så dine bøger med?
Rolig, Pavel. Du skal ikke være bange for mig. Jeg siger ingenting.
Jeg tænker bare på, hvad du vil gøre, når konduktøren kommer?
Den vil ikke hjælpe meget.
Ved du ikke, at han har en liste over alle drenge, der ikke er i skole?
Rolig, sæt dig!
Vil du stå af toget? Næste station er om en halv time.
Der er en løsning på alt.
Gør sådan her, gå ud på toilettet og vent. Lås døren.
Når konduktøren er kommet forbi, giver jeg dig grønt lys.
Jeg banker tre gange.
Krim Fire år senere
Min lille trold!
Min prinsesse...
Hvem er det? Det er mor...
Oleg!
"Skovmonstret", har du hørt om det?
Manden, der myrder børn? Ja.
Ikke kun børn. Også kvinder. Hvis de altså er unge nok.
-Hvor mange har han myrdet? -Hvor mange har du hørt om?
Tre eller fire, tror jeg...
En hver tredje måned. Men han klarer sig, og antallet af mord stiger.
Hvor mange?
22. Det værste er, at vi ikke har nogen vidner eller spor.
Ingenting.
Han flytter sig hele tiden, slår til overalt.
Forleden var jeg i Leningrad. Der myrdede han en lille pige.
Er du sikker på, at det er den samme person?
Du skulle se, hvad han gør ved dem... Det er ikke kun mord.
Først voldtager han dem, og så kvæler han dem og spiser dem.
-Spiser dem? -Ja.
-Hvorfor lige mig? -Der er mange grunde.
Giv mig en. Hej, skat!
-Fordi du er partimedlem. -Der er allerede mange efterforskere.
Ikke længere, desværre. Desuden er du den allerbedste.
-Giv mig en anden grund. -Du får en, der kan lyde underlig.
-Og hvad er den? -Din familie.
Hvad har min familie med det her at gøre?
-Hvad hedder din datter? -Mariam...
Det er piger som hende, der er i fare nu, min kære Vadim Timurovich...
Skal vi lege? Ja?
Evilenko... Hvordan går det med rapporterne?
Mange rejsende og udredninger uden at have fået et eneste ord ned.
Hvad laver du i fritiden?
Bijob som morder, måske?
Jeg hjalp en ven med at slagte en gris tidligt i morges.
Nå, men vær ikke så selvisk næste gang. Tag nogle pølser med.
Det er min datter! Slip mig!
Irina! Irina!
Nogen spor af sperm?
-Jeg skal tage grenen ud først. -Gør det. Hvad venter du på?
-Jeg har forsøgt. -Find nogen, der kan hjælpe.
Jeg tænkte, at vi måske kunne flytte hende sådan her.
Er det din spøg? Hendes mor er her.
Hun står ovre bag træerne.
Ville du se din datter spiddet som et stykke vildt?
Du har ret.
Spermtesten er ikke så vigtig. Der er mange med samme type.
Morderens sperm er det eneste spor i øjeblikket, dr. Amitrin.
Få grenen ud, inden det bliver mørkt.
Hvad hedder hun?
Irina Radinova... Kun 12 år. Hun ser ældre ud, synes du ikke?
Bed nogen hjælpe Amitrin med grenen. Få ham til at skynde sig.
Nikitin! Hjælp Boris!
Mor...
-Har han tilstået? -Ikke endnu.
Men hans Kalashnikov blev fundet i nærheden af ofret.
Han ser ung ud... Hvor gammel er han?
21.
-Navn? -Nosov... Vladimir Nosov.
-En værnepligtig? -Nej, professionel soldat.
-Hvor længe? -I tre år...
Mor...
Jeg ved, at det ikke var dig, der dræbte drengen, så tag det roligt.
Mor...
Jeg ved, at du var der, så du må have set noget.
Har jeg ret?
Så du morderen?
Stille!
Jeg henter morderen, og du behøver kun at udpege ham.
Går du med til det... så luk øjnene.
Godt.
Frolov, Ramenski, gå i gang!
Hør efter! Stil jer på række. Hent bænkene.
De kan ikke se dig.
Er han der?
Kan du udpege ham?
Er det ham?
Kom nu, jeg skal have noget større end dén.
Den er da pænt meget større end din hjerne.
Se på disse billeder.
Navn, efternavn og faderens navn...
Aron Richter. Min far hed Abraham.
-Jøde? -Ja.
-Erhverv? -Jeg er læge.
Der står, at De har en svaghed for børn.
Ja, jeg holder af børn. Jeg ville gerne selv have haft nogle.
-Det kræver en kone, dr. Richter. -Det ved jeg.
De kan hverken få kone eller børn, for De er homoseksuel, ikke sandt?
Jeg kender mange homoseksuelle, som har kone og børn.
I 1975 blev de dømt for at have antastet en dreng i en biograf...
Siger det Dem noget?
De vil få svært ved at finde ham.
Det ved vi. Intet normalt menneske ville gøre den slags.
Tværtimod. Det kunne være hvem som helst-
-mig... Dem... ham... Hvem som helst.
-Det er pædofili og kannibalisme. -Mennesket er et ondt dyr.
-Kan hvem som helst gøre den slags? -Alle kan være i stand til det.
Forklar.
Forklare? Det er enkelt.
Før var vi en flok får, og nu er vi en flok ulve.
Er De kirurg, dr. Richter?
Ja, teoretisk set. Men jeg har aldrig udført en operation.
Denne mand er meget dygtigere end jeg.
-Hvad er Deres område? -Psykoanalyse.
-Er De psykiater? -Nej, psykoanalytiker.
Hvad er forskellen?
Psykiatere sender normalt deres patienter på psykiatrisk. Ikke jeg.
-Hvor sender De Deres hen? -Ingen steder.De kommer hjem til mig.
-Hvilken behandling får de der? -De taler. Jeg lytter.
Tak. Gå derover, og så kan De gå.
-Jeg var hjemme hos min kone. -Kun hende?
-Kald mig ikke kammerat. -Hvorfor ikke?
Erhverv?
Jeg spurgte Dem, hvorfor jeg ikke må kalde Dem kammerat!
Det er mig, der stiller spørgsmålene her.
Forstår De ikke, at uden kommunis- men ville De slet ikke eksistere!
Jeg spurgte, hvad Deres erhverv er!
Jeg er partimedlem. Jeg kræver at tale med Deres overordnede.
Partiet har ingen indflydelse her.
Gør det nu ikke værre. Lad mig tale med Deres overordnede.
Er der problemer?
Jeg troede ikke, at det var forbudt at være kommunist.
Jeg er også kommunist. Skal vi fortsætte forhøret nu, kammerat?
-Det er derfor, jeg er her. -Erhverv?
Jeg var lærer i Kiev. Nu arbejder jeg ved jernbanen.
Og hvad laver De ved jernbanen?
-Tjekker nettet, tæller fejl... -En usædvanlig karriere...
Det var ikke min skyld. De tvang mig til at forlade skolen.
-Hvem? -Perestrojkapakket.
-Hvordan er de indblandet? -Der foregår en krig.
Det er tid til at vælge side.
Her står, at Deres far Roman Evilenko døde under strafarbejde.
Ja.
Min far tilhørte Folkets Fjender.
Han fik, hvad han havde fortjent. Jeg er glad for, at vi aldrig mødtes.
Så kan jeg oplyse, at de er blevet frikendt og nu kaldes-
-"stalinismens offer".
For to år siden anklagede Irina Zubova Dem for voldtægtsforsøg.
Hun var prostitueret. Står det også i Deres lille bog?
Nej, naturligvis ikke.
Det er luderne og tyvene, der sidder på al magten nu.
Du kan gå nu. Men gå først om bag skærmen og aflever en spermprøve.
-Det kan jeg desværre ikke. -Hvad skal det sige?
-Meningsløst. Det sker ingenting. -Har De noget imod at forklare?
-Den fungerer ikke. -De er vel gift?
-Jeg forstår ikke sammenhængen. -Og kvinden, De ville voldtage?
Det er, hvad hun siger. Hun lyver.
Det er klart, hvis en luders ord er mere værd end mine...
Vi får snart at vide, hvad dine ord er værd. Foreløbig er du fængslet.
Godaften, fru Evilenko. Vadim Lesiev fra anklagemyndigheden.
-Kan vi gå ind og tale? -Vi kan tale her.
Jeg har nogle følsomme spørgsmål. Vi må hellere gå ind.
-Hvorfor har De anholdt min mand? -Deres mand er mistænkt for mord.
Mener De, at Andrej har dræbt nogen. Hvem?
-Der er sket mange mord. -Virkelig? Hvor mange?
-Antallet er uvæsentligt. -Jeg synes, antallet er vigtigt.
Hvor mange mord har De ikke kunnet opklare?
Jeg er bange for, at jeg må spørge om Deres seksuelle forhold.
Vi går ikke op i sex. Alt det sex overalt er modbydeligt.
Jeg forstår. Men De er gift, og De har vel sex.
Nej.
-Har De intet seksuelt forhold? -Nej.
-Siden hvornår? -Vi går ikke op i sex, sagde jeg jo.
Ville De ikke have børn?
Som lærer havde Andrej mange børn. Og alle elskede ham.
-Egne børn. -Hvad mener De med egne børn?
For en kommunist tilhører børnene alle, og alle har et ansvar for dem.
De har ikke bedt om at komme til verden.
Vil De fortælle, hvorfor De giftede Dem?
Fordi Andrej og jeg altid har elsket hinanden.
Hvad laver De?
Hvem er han?
Deres højeste chef. Lad ham vide, at jeg er her.
-Godmorgen. -Godmorgen.
-Har vi fået svarene? -Ja.
De fleste mistænkte tilhører samme spermgruppe som morderen.
23 af 30. Det udelukker kun 7.
-Vi må løslade de fire fængslede. -Tre. En er allerede løsladt.
-Hvem? -Evilenko.
Han blev hentet af to fra KGB i går eftermiddags.
-Så Evilenko har kontakt til KGB? -Det ville de ikke svare på.
Kan De huske mig?
Desværre, ja.
Den mand, jeg søger, er han interessant?
Ja, det er synd, at han ikke er min patient.
Tror De, at han er skør?
Kan De fortælle, hvor mange han har dræbt?
29.
29?
-Over hvor lang tid? -Fem år.
-Hvordan vil De finde ham? -Måske med Deres hjælp.
-Jeg, hjælpe politiet? -Jeg er ikke betjent. Jeg er dommer.
Hvis De ikke har flere spørgsmål...
Som De vil. Jeg er betjent. Sæt Dem! De skal hjælpe mig!
Er det sådan, De vil have det?
Jeg gentager spørgsmålet. Tror De, at han er sindssyg?
Svaret er ja. Han er psykisk syg.
-Hvordan kan De være så sikker? -Fordi han er en lystmorder.
-Har sygdommen et navn? -Skizofreni.
Der er altid en identitetskrise bag skizofreni.
Det eneste, en sovjet identificerer sig med, er kommunismen.
For ikke at dø vækkes sovjettens overlevelsesinstinkt.
Han vender tilbage til kannibalisme, ligesom i tidernes morgen.
-Så De mener, at vi alle er syge? -Eftersom alle mentalsygehuse...
...er fyldt med personer, der har afvigende meninger-
-formoder jeg, at de rigtige galninge stadig er derude.
Tror De, han handler på egen hånd?
Ja.
Og han er meget ensom. Han er nok noget helt særligt.
-De virker fascineret. -Naturligvis, er De ikke det?
Jeg vil bare fange ham.
Og...
...hvad vil De gøre ved ham?
-Ingenting. Det afgør retten. -De dømmer ham til døden.
Det håber jeg.
De forstår ham ikke, så de dræber ham og alle de andre.
-Hvilke andre? -Der kommer flere, stol på det.
Der er millioner af forstyrrede mænd derude. Syge, på grænsen til skøre.
De og jeg... Skal vi samarbejde?
Nej.
De vil have fat i ham lige så meget som jeg.
Ja.
-Ja, men jeg vil have ham levende. -Hvorfor?
Det har jeg allerede sagt.
Landet trues af en stor epidemi. Han er viruset.
Dræb ham, og De vil aldrig finde kuren.
Hallo! Han er her... Det er til dig.
-Utroligt! -Hvilket?
Se, der er ikke en flænge, ikke en knap mangler. Ingenting.
-Som om hun klædte sig af frivilligt. -De er begyndt at arbejde.
Jeg er ikke begyndt på noget som helst.
For at kunne arbejde bør jeg have adgang til mere information.
-Okay. -Okay, hvad?
De får adgang til al den information, De har brug for.
Kammerat Bagdasarov!
Jeg vil bare fortælle Dem, at jeg er overbevist om, at De er uskyldig.
Jeg ved, at De rapporterede mig. Men De gjorde kun Deres pligt.
Ja, kammerat Bagdasarov.
Men det ville være rart, hvis De vil lægge et godt ord ind for mig.
Naturligvis. Jeg vil se, hvad jeg kan gøre.
Jeg ved ikke, hvordan jeg kan takke Dem.
-Tænk ikke på det... -Tak, tak...
-Hvad sagde han? -Ingenting...
Han forsøgte bare at bestikke mig til tavshed.
Tak.
Har du noget gummi med?
Vil du gøre det uden gummi, koster det mere.
Jeg vil ingenting, frøken Zubova. Jeg vil bare snakke.
Hvordan ved du, hvad jeg hedder?
-Hvad er du? Strømer eller bøsse? -Begge dele, frøken.
Nej, du er ikke strømer. Du er for høflig. Og du ligner ikke en bøsse.
Men det er sandt.
Hvordan anmeldte du ham? Du kendte jo ikke hans navn.
Ved du, hvor længe jeg ledte efter ham?
Jeg mødte ham ved stationen. Så var det, som om jeg besvimede.
Jeg tror, han hypnotiserede mig. Pludselig lå jeg på sengen.
Han stod foran mig med en barberkniv i hånden.
Jeg skreg. Heldigvis hørte naboerne mig, og så løb han væk.
Tror du, han hypnotiserede mig?
Hvad vil du gøre, når hun rejser væk?
Hvad mener du? Hun er et barn.
Hun vokser op. Flytter hjemmefra, gifter sig. Hvad vil du så gøre?
Jeg trøster mig med dig.
Champagnen er serveret!
Glimrende!
Jeg vil løfte et glas for vores børn.
Må Gud, hvis han findes, våge over dem...
Og beskytte deres unge, skrøbelige liv...
Goddag, doktor Richter.
-Hvad laver De her? -Jeg har ledt efter Dem i dagevis.
Jeg har intet at komme med, og sådan forbliver det nok.
-De leder måske ikke på rette sted? -Der er intet rette sted.
Jeg tror ikke, at vi nogensinde vil finde ham.
Fordi jeg ikke er sikker på, at der kun er én mand.
Det er det eneste sikre, vi ved.
Det er ubegrundet. For mange ofre, for mange mord.
-Der må være flere end én morder. -Vi har kun talt om én mand.
De beskrev ham som noget helt særligt.
Jeg sagde også, at vi trues af en epidemi. De kan ikke stille noget op.
-Det kan være hvem som helst. -Ja.
De har sikkert ret, det kan være hvem som helst.
Måske også en ensom gammel mand-
-som sidder og ser på børn og onanerer i mørket.
Hej.
Hvad er der i vejen?
Andrej!
Andrej...
Endelig! Jeg har ledt efter dig hele mit liv.
Jeg ved, hvordan du føler dig, fordi...
Fordi...
Fordi jeg er din far, Andrej.
Kom.
Kom nu.
Kom i din fars favn.
Kom, min søn.
Jeg ved, hvor meget du har savnet mig.
Men nu er jeg her.
Jeg beder dig, kom her.
Din far...
Din far er stolt af dig, min søn.
Vi har ikke talt sammen længe. Jeg ved, at det er min skyld.
Jeg ved, hvor meget du har savnet mig.
Jeg ved, hvad du har gennemgået.
Men nu er jeg kommet tilbage og vil aldrig forlade dig igen.
Det lover jeg...
Aldrig, Andrej.
Jeg er så ked af det...
Jeg så et barn dø... lige for øjnene af mig.
Hun døde.
Det var ikke min skyld.
Hun døde...
Det var ikke min skyld.
Ja, det er ham.
Vi har jagtet morderen i årevis, og han finder ham på få uger.
Mariam...
Nej... nej! Mariam.
Du godeste, Mariam.
-Er du okay? -Er du skør!
-Hvad er der? -Kan du ikke se blodet?
-Hun har fået næseblod. -Vi må til lægen med hende.
Jeg har allerede været der. Hvad går der af dig?
Jeg kan ikke fatte det... at det er dig, der jager det monster.
Hvad ved du om det?
Børnemorderen, der spiser sine ofre? Alle har hørt om ham.
Det er andre tider nu. I kan ikke skjule alt for folk længere.
Jeg er enig. Derfor gør jeg alt for at fortælle folk om det.
-Alle andre end din egen kone? -Jeg fortæller det jo nu, ikke?
Og du ved, at jeg ikke burde. Jeg gør det kun for at berolige dig.
Fatter du, hvilken risiko du udsætter os for?
Tror du ikke, han ved, at du jager ham?
Jeg kender ham ikke. Jeg aner ikke, hvem han er.
Har det aldrig slået dig, at han kan kende dig?
-Det har jeg aldrig tænkt over. -Du lyver.
-Ellers havde du aldrig råbt sådan. -Det var dér, jeg indså...
Da jeg så Mariams blod.
Du må tro mig.
Jeg tror dig. Jeg tror altid på dig, ikke sandt?
Hvad sker der?
Rulana? Hvor skal I hen?
-Hvad foregår der? -Jeg forstår det nu.
Forstår hvad? Hvorfor rejser I?
-Jeg har brug for dig. -Ja, det er derfor, jeg rejser.
Rejser du, fordi jeg har brug for dig?
Nej, fordi du skal fange den mand.
Du skal og vil gøre det, min elskede.
Hvad vil du? Lad mig være i fred.
Jeg vil ikke have penge. Du synes om mig. Du er bare lidt nervøs.
Søde ven... Gå nu bare.
Det er okay. Jeg vil gøre det rart for dig.
Rør dig ikke! lD-papirer!
-Hvor mange bevogter kasernen? -20.
-Men vi har fire 6-timers skift. -Så vi taler om 80 mand?
Er det muligt, at ingen så eller hørte noget?
-Tillader De, jeg forhører mændene? -Ja, hvorfor ikke.
Jeg fandt den her. Fra 1. maj.
-Hvornår indtraf døden? -Det er svært. For 3-4 dage siden.
-Hvornår ved De det? -Om 3-4 dage.
-Morer det Dem, dr. Amitrin? -Undskyld. Jeg magter det ikke mere.
Jeg vil ha' resultatet af obduktionen på mit bord kl. 8.30 i morgen.
Alle ret!
Den 1. maj blev en kvinde myrdet her, på jeres område.
Derfor betragter jeg jer alle som ansvarlige.
I undgår en retssag ved at huske, om I så noget mistænkeligt.
-Romanenko Andrej Aleksandrovich! -Jeg lytter.
Jeg så måske en mand komme ud fra skovparti 37 omkring kl. 19.00.
-Jeg stoppede ham måske også. -Stoppede ham måske?
-Forkert, sir. Jeg stoppede ham. -Hvorfor sagde du måske?
Hvorfor? Det ved jeg ikke...
Jeg husker intet om det...
Men jeg har det nedskrevet her.
1. maj 1990, kl. 19.07... en mand med blod i ansigtet...
Er dette mandens navn?
Det tror jeg.
Og du kan ikke huske, at du har set ham?
Tillykke, Vadim Timurovich... Jeg vidste, at du ville klare det.
Vi burde anholde ham i morgen, når han forlader huset.
Vi venter. Jeg vil anholde ham med bukserne nede.
-Vil du have et mord til? -36 eller 37... Det kommer ud på ét.
Vi kan ikke risikere at miste ham, fordi vi har travlt.
-Vi kan ikke lege med menneskeliv. -Hvis du anholder ham...
Hvad har vi så?
Et notat fra en soldat, der ikke engang husker, om han så ham.
Vi har mere. Vi samler stadig beviser.
Mordene uden for Kiev stemmer med Evilenkos ophold der.
Hvad beviser det? Det er kun tilfældigheder. Det holder ikke.
Jeg tror, at jeg har bevis nok til at få ham til at tilstå.
Hvorfor skulle han tilstå?
-Fordi han er syg. -Hvad fejler han?
Han er psykisk syg. Kun en syg mand dræber uden motiv.
-Hvilken sygdom tror du, det er? -Skizofreni.
Jeg vidste ikke, at du har læst psykiatri ved siden af.
Skal vi lade de rigtige læger tage sig af diagnoserne?
Og imens gør vi det på min måde.
-Er I sikre på, at han er derinde? -Vi har ikke rørt os ud af stedet.
I to tager ham direkte til forhør.
-Jeg troede, vi skulle vente. -Gør, som jeg siger.
Hvis idé var det her?
-Jeg troede, det ville gøre ham mør. -Troede? Få dem ud nu!
-Giv mig en hvid kittel. -Javel, sir.
Evilenko.
Jeg er kammerat Lesiev. Jeg er læge.
Hvordan har du det?
Godt.
Vær ikke urolig. De slipper ikke af sted med det her.
-Er du urolig? -Naturligvis.
-Se, hvad de har gjort ved dig. -Intet at bekymre sig om, kammerat.
De gjorde intet ved mig. Det kan ingen gøre.
Jeg er allerede død.
Hør her... Andrej... Du er ikke død.
Men du er i fare. Alle vil se dig død for det, du har gjort.
Jeg kan hjælpe dig. Jeg ved, hvor syg du er.
Hvis du vil hjælpe dig selv, må du fortælle mig det hele.
Lad os starte fra begyndelsen.
Jeg blev født i Ekaterinburg den 20. oktober 1940.
Den morgen var solen sort... himlen var mørk, og det var koldt.
De forlod mig.
-Han reddede mig. -Hvem reddede dig?
-Det var ikke et menneske. -Hvad var det?
En løve.
Jeg var inde i løbens gab, men jeg var ikke bange.
Løven tog mig med ud i skoven og efterlod mig der.
Men inden han gik... sagde han, at jeg skulle vælge.
-Jeg valgte at leve som kommunist. -Hvem var løven? Stalin?
Ingen navne, kammerat. Ingen navne.
Løven er død. De dræbte ham.
-Hvem gjorde det? -Kujonerne.
De ved ikke, at han er i mig nu. De kan ikke dræbe ham længere.
Sig det til Gorbatjov, når du ser ham.
Nu er det nok... Jeg kan ikke fortælle dig alt.
Hvis du var en sand kommunist, ville du selv kunne regne det ud.
Tag tøjet af. Lad mig se, hvad de gjorde ved dig.
De gav dig en hård omgang. Heldigvis er intet brækket.
Du er ikke læge.
Hvordan kan du sige det?
Din måde at se på mig. Du ser på mig som en kvinde.
Hvorfor? Fordi jeg ser på den?
Hallo! Jeg taler om ham.
-Jeg tror ikke, han hører dig. -Impotens. Det er vist problemet?
Det er ikke et problem, men et privilegium. Det forstår du ikke.
Forstår ikke hvad?
Stil ikke så dumme spørgsmål.
Hvis jeg fortæller det... er det slut med os.
Du skal fortælle. Gør du det ikke, går du i stykker.
Så fortæller jeg dig det, kammerat.
Du er slet ikke impotent. Ikke når du får øje på et barn på gaden.
Hvad sker der i det øjeblik, Andrej? Hvad gør du?
Du stirrer på ham.
Er det sådan?
Du stirrer på ham...
Ligesom du stirrer på mig nu.
Hvor fører du mig hen?
Hvad hedder du?
Vadim Timurovic.
Hvorfor er du ikke hjemme på denne tid af dagen, Vadim Timurovic?
Fordi...
Fordi far og mor er døde.
Det var trist. Du skal ikke græde. Jeg vil tage mig af dig.
Men du skal gøre alt, hvad jeg siger.
Tag dit tøj af.
-Hvad laver han? Er han tosset? -Nu har jeg fået nok!
Ingen går ind.
Kom nærmere, Vadim Timurovic.
-Hvor fører du mig hen? -Tænk ikke på det, kom her.
Jeg vil hjælpe dig med at opdage noget, du ikke troede fandtes.
Giv mig din hånd, kom...
-Kan du mærke den? -Ja.
-Synes du om det? -Ja.
Kan du mærke den? Kan du mærke den?
Den begynder at vokse. Kan du mærke det?
Sådan føles det, når du sætter tænderne i et barn!
Sådan føles det, når du har munden fuld af blod!
Blod, der tænder dig og fylder din pik! Se på den!
Se på den!
Se på din pik!
Jeg væmmes ved dig!
Vil du fortælle mig det, Andrej?
Ja.
Det ligger i mit skrivebord på kontoret...
Men du kan ikke læse det... Du må give mig det...
Jeg er den eneste, der kan læse det.
Godt klaret, Lesiev, jeg er virkelig imponeret.
Du anholdte ham alligevel? Det var svært at få fat i ham?
-Evilenko har tilstået. -Og hvor er tilståelsen?
-Hvad er det her? -Hans dagbog.
Han har tegnet det hele.
Alt, hvad han gjorde med sine ofre, står i den.
-Ingen tvivl om, at han er sindssyg. -Den eneste idiot her er dig.
"Dagbogen" er ubrugelig. Det er ikke andet end en blodig tegneserie.
Din karriere slutter her og nu, Lesiev.
-Hvis du slutter, slutter vi alle. -Tak, men jeg beder jer blive.
Lad ikke denne erfaring gå til spilde.
Der kommer sikkert flere som ham, og nogle skal fange dem.
Vadim Timurovich! Hurtigt... Kom med ned!
Han vil kun tale med dig.
-Han vil tale med dig, Lesiev. -Skal jeg forhøre ham?
-I er jo begge kommunister. -Jeg forstår ikke sammenhængen.
Enkelt. Du spolerede det her, og nu må du gøre det godt igen.
Får du ikke Evilenko til at tilstå, slæber jeg dig i retten!
Igor Mikailovich!
-Dagbogen... -Den beholder jeg.
Jeg lovede ham den.
-Lovede? -Det bliver sværere uden den.
Jeg havde ingen gavn af den, så du kan nok klare dig uden.
Vil du have et rent glas?
Hvorfor? Jeg er jo herinde.
Derinde?
Men ikke længere.
Jeg kunne ikke tage din dagbog med.
-Jeg vidste det. -Så bliver det vel sværere at huske?
Hvis du ser ind i min hjerne, så ser du himlen, kammerat.
Vil du det...? Lukke mig ind i din hjerne?
For at kunne forhindre dig i at komme ind, skal jeg først lukke dig ud.
Her er en liste med navne, steder og datoer. Kig på den.
Der er 36 navne. Vi har ikke glemt nogen, vel?
Er der noget i vejen?
-Hent papir og pen. -Vi har båndoptageren.
Du må hellere skrive det ned.
15. maj 1984, Larissa, 11 år, skovparti 137, i Kievdistriktet.
29. august 1984, Vera, 18 år, skovparti 21, Pavlosk.
15. oktober 1984, Tamara, 21 år, skovparti 11, Rostov.
4. november 1984, Oleg, 7 år, skovparti 19, Riga.
24. december 1984, Lev, 11 år, skovparti 22, i Leningraddistriktet.
4. april 1985...
...skovparti 36, Shakty.
-Hvor mange er det? -55.
Vi har ydet et godt arbejde, ikke sandt, kammerat?
KIEV 22. maj, 1992
Er du Andrej Romanovich Evilenko?
Er det dit navn, Andrej Romanovich Evilenko?
Ja.
Andrej Evilenko, "Skovmonstret", blev henrettet i morges.
Han myrdede 55 kvinder og børn og blev dømt for over et år siden.
Han blev erklæret død kl. 07.20 i morges.
Andrej Romanovic Evilenko blev erklæret psykisk rask og skyldig.
Han blev henrettet-
-den 14. februar 1994, ingen ved hvor eller hvordan.
I julen 1993 tilbød to forskningsinstitutter-
-et tysk og et amerikansk, den tidligere sovjetstat-
-betragtelige beløb for at få ham udleveret til dem.
I live.